Dö inte.
Kom igen, fotosyntes.
- Vilken fin klänning. - Tack.
- Jag gillar din kavaj. - Tack.
- Jag hoppas att flyget går i tid. - Det gör det. Titta där.
Det här flygbolaget är väldigt punktligt.
Jag googlade det. Det har 98, nej 97...
...nej 98 procent i betyg från användare på internet.
Vilket är otroligt högt, naturligtvis.
Och "Rancho Cucamonga Mary", som jag litar helt på, skickade tre.
Hon var väldigt entusiastisk över det.
Och man får snacks.
Toppen.
- Vad var det där? - Vad då?
- Du tog ett steg framåt. - Nej.
- Jo, det vet du. - Jag insåg inte det.
- Jag fattar. - Ursäkta mig?
Jag fattar vad du gjorde, jag vet vad du gjorde.
- Vad gjorde jag? - Du kom och ställde dig bredvid mig...
...med din kavaj och ditt ansikte, och din charm
pratade med mig en lagom lång stund
etablerade din ställning och klev sen fram och ställde dig framför mig.
Som om jag hade minnesförlust och inte kom ihåg när du stod bakom mig.
Inte sant.
Herre... Du gjorde det igen!
Det är som att se en mästare i arbete i dojon. Jag menar...
Så här var det: Jag kom till gaten och hoppades få flyga i tid.
Jag försökte sen vara trevlig, och du visade mig toppen på isberget
av din personlighet och jag tvingades ta ett steg framåt.
Herregud... Och igen!
Nu ger du mig rollen som upphovsman till en bysantinsk konspiration
av ett machiavelliskt markrofferi för en plats på ett flygplan med åtta platser.
Vet du vad? Okej, du är galen.
Om jag har fel så ställ dig bakom mig istället.
Nej, för då behöver jag gå förbi dig igen.
Jag fattar. För fem år sen hade jag sagt nåt banalt, som:
"Ridderligheten är död." Men det här är värre än så. Det här är...
Du är en väsentlig del av en värld som inte längre kan uppföra sig.
Jag kan faktiskt dra en rak linje från folk som dig...
...till investmentbankirer, politiker och terrorister.
Ni har samma förakt för anständighet, regler och gott uppförande.
Det roliga är att du inte kan boarda först.
För då skulle du behöva ha särskilda behov. Har du det?
Ja.
Jag behöver vara där borta.
Idiot.
- Fantastiskt. - Underbart.
- Är det nån som vill byta plats? - Du är ju löjlig.
Nån? Det är jättebra här bak.
Skojar du med mig?
Jösses.
Vad för dig till San Luis Obispo?
- Du måste inte. - Vad då?
Prata. Det vore bättre om du inte gjorde det.
Visst.
- Herregud, riv i fliken. - Det finns ingen flik.
- Ge hit den. - Du får inte...
Ge hit den.
Den här verkar inte ha en flik som fungerar.
Tack.
Jag ska faktiskt till Pasa Robles.
Man säger "Pasa Robles".
Korrekt uttal är "Rob-les".
- Men man säger "Robles". - Strunt samma.
- Bara det är stort. - Det är det inte.
- Ser jag dig på en restaurant går jag. - Jag går inte på nån restaurang.
Varför då? Ska du läggas in på ett mentalsjukhus?
Jag ska på den mest förmätna av alla tillställningar, ett destinationsbröllop.
Säg inte att det är Keith och Annes.
Hur många bröllop kan de ha på samma dag i Paso Robles?
Två, hoppades jag.
Jag skyllde på satan för platsen, men det är ju Keiths assistents fel.
Hur känner du den ärade Keith?
Vi var förlovade för sex år sen.
- Herregud, du är Lindsay. - Hur känner du honom?
- Han och jag har samma mamma. - Herrejävlar, är du Frank?
Du är till och med värre än han sa.
Du också.
Allvarl...
- Det skulle finnas en bil. - Flyget var tidigt.
Jaså? Flygturen kändes lång.
Vad vet du om vad som hände mellan mig och Keith?
Han bröt förlovningen fem veckor innan bröllopet. Nu vet jag varför.
- Han berättade en del skit om dig. - Som vad då?
- Det spelar ingen roll. - Dingla inte med skvaller...
- ...utan att berätta vad det är. - Dör jag ensam, då?
Keith är en snyltande skit som du klarar dig bättre utan.
Vilket inte säger lite, med tanke på hur du är.
Tyck synd om bruden, bara.
- Har du aldrig träffat henne? - Jag träffade aldrig dig.
Jag håller mig så långt borta jag kan.
Mamma insisterade på att jag kom, annars skulle jag inte sitta här.
- Så fint. - Det är viktigt att närvara.
Då kan de säga att man är vidrig, vilket är subjektivt.
Att inte närvara är objektivt.
Ja, du är ju här.
Varför går du på bröllopet? Han krossade ju ditt hjärta.
I en miljon bitar, ja.
- Stämde inte du honom? - Jag måste få ut min ilska.
Och mina föräldrar fick betala 32 000 dollar i handpenning.
- Vann du? - Vi gjorde upp.
Fick det dig att må bättre?
Jag kom för att han bjöd mig.
Han bjöd dig för att verka storsint, inte för att han ville ha dig här.
Tror du att jag ville komma? Det är jag som försöker vara storsint, här.
Det fungerar bara om en av er faktiskt är storsint.
Jag behövde ett avslut, också.
Har du inte fått avslut? Det var sex år sen.
Verkar jag vara en person som har avslut?
Han gifter sig med nån annan. Det är avslut. Det är slut.
Slut är inte samma sak som avslut.
Kan de ha skickat två bilar?
Vad gör du då, Frank? När du inte lyser upp världen med din personlighet.
Jag är chef för marknadsföring på J.D. Power.
- Årets bil-folket? - Nej, det är en tidning.
- Jag köpte en sån bil. Vilken skrothög. - Igen: En tidning, många tar fel.
Är det var du drömt om? Att dela ut priser åt höger och vänster?
Extremt framgångsrikt företag. Otroligt respekterat.
Det är företagsrövslickeri på nationell nivå.
Internationell. Underskatta inte priser. Vårt land lever på sånt.
Får jag fråga: Har det nånsin funnits en J.D. Powers-bil som inte blivit Årets bil?
Vi gör inte sånt, det är en tidning.
Jag har sett de där plastpriserna. De finns i varenda bilreklam. Varenda en.
Vad gör du, då?
Jag väcker åtal mot företag för kulturellt okänsliga handlingar eller språk.
Du är politiskt korrekt-polisen.
- Nej. - Du analyserar vad folk säger...
...och anklagar dem för att vara rasister, sexister eller bara vidriga.
Du förstör folks liv och rykten för pengar.
Nej.
Drömde du om en karriär inom omvänd fascism?
Jag minns inte att jag drömde.
Fel!
Jag trodde att det här var min garderob.
Förväntar du dig ett svar av nåt slag?
Nej.
Jag ser nu att det är en regel på dörren.
Så vi borde använda den.
Japp.
Fredag kväll: (En jävla) repetitionsmiddag
- Hur är ditt rum? - Jag sover bara där. Hur är ditt?
Jag berättar när jag har belyst lakanen med UV-lampa.
- Vi ska nog inte prata mer. - Om du säger det, så.
- Försöker Keith få ihop oss? - Så dum är han inte.
Ja, men... Samma flight, platser bredvid varann på planet.
Rum som sitter ihop, platserna bredvid varann här. Är det en slump?
Keith har aldrig haft en tanke på nån annan.
Är vi bara människorna de inte vet var de ska placera?
Så de sätter oss ihop.
Jag vill inte vara en sån. Det var inte så jag tänkte mitt liv.
Ditt nästa liv blir säkert bättre.
Då så, nu kör vi.
Det är hon, alltså?
Japp.
- Hon är en hög jäkla fura. - Hon är dansk.
- Holländsk, trodde jag. - Från Danmark.
- Jag vet vad dansk betyder. - Han ser likadan ut.
- Plastmänniskor åldras inte. - Jag hade hoppats att han skulle vara...
...mindre snygg, eller på väg att bli tjock.
Är det första gången du ser honom sen det förkrossande slutet?
Är det illa? Lika illa som du trodde?
Ja, värre.
- Hur kan vår ras få fungera så här? - Ursäkta?
Hur kan vi få känna så mycket för folk som inte känner nåt för oss?
Du förutsätter att du är normal. Det är jättekul.
- Det var otroligt grymt. - Se det så här:
Du skar ut en plats i hans liv där det inte borde ha funnits nån.
- Det gör mig till en skit. - Ja, jag ville bara hålla med.
Från och med puberteten borde man bara spela försvar.
- Från och med? Till när? - Till döden.
- Här kommer generalen. - Fick du träffa mamma?
- Tillräckligt. - Två gånger, alltså?
- Howard! - Den där jäveln.
- Vem är han med? - Sin flickvän.
- Lämnade han din mamma? - "Lämnade" är fel ord.
- Flydde. - För en äldre kvinna?
Han hade lämnat henne för en utter. Sak samma.
Nej, nej. Att lämna nån för en yngre kvinna är hemskt, fruktansvärt.
Att lämna nån för en äldre kvinna är perverst.
Mamma hade varit lika arg över en yngre.
Ja, men hon hade kunnat rasa över ett könsdiskriminerande samhälle.
Han kunde åtminstone ha valt en yngre.
Pappa lämnade henne för en yngre kvinna, det kanske muntrar upp henne.
Men hon och din pappa blev väl sams till slut?
Japp. Pappa hoppade ut från sjunde våningen, och sen var de kvitt.
- Ursäkta? - Ingen fara, jag var inget fan.
- Det är inte många du är ett fan av. - Den här personen sköt mig, så...
- Sköt han dig? - Ja, det gjorde han.
Han sa att jag stod för alla hans dåliga val.
- Gjorde det ont? - Om det gjorde ont?
Är det en allvarlig fråga? En metallmissil går in i kroppen.
Ja, det gjorde väldigt ont.
- Vad gjorde du? - Jag sprang mot honom.
Varför sprang du inte från honom?
Jag kom inte på tanken, jag var arg. Han sköt igen, men missade.
Jag tog pistolen från honom och slog honom. Jag bröt ögonhålan på honom.
- Vad gjorde han? - Han grät, bad att jag skulle döda honom.
Inte för att jag inte ville. Jag ville inte sabba mitt liv, bara.
Mer än jag hade, menar jag.
Men jag behövde inte döda honom. Han hoppade den kvällen.
Vilken familj.
Ingen säger emot.
Man kan inte kalla en 78-årig dam "flickvän". Det är ju löjligt.
- Vad ska jag kalla henne? - Jag vet inte.
En förbenad, pre-död lik-vän?
- Är det politiskt korrekt att säga? - Jag jobbar inte just nu.
- Hon behöver bara mer hår och makeup. - Såg jag inte en begravningsentreprenör?
Reser man med henne på armen måste man ha koll på begravningsbyråerna.
Och "på armen" innebär både psykiskt och fysiskt stöd.
- Jag har aldrig träffat henne. - Skynda dig.
- Hjärtat bestämmer vad det vill. - Eller vad pacemakern godkänner.
De gick på samma college. Hon gick sista året när han gick första.
Hon är på sista året igen.
- Tänker du hälsa? - Japp. Ska du?
Japp.
Ha så trevligt.
- Mår du bra? - Nej. Du?
Jag är körd, det kommer jag alltid att vara.
Tror du att nån märker om jag...
...går tillbaka till hotellet?
Nej.
Ja...
Inte för att kasta sten, men han har mycket bagage.
Jag menar... min pappa... Men han har aldrig skjutit mig.
Han har knappt rört vid en pistol.
Det var den där gången när jag satte två askar plåster på min docka
och han... knappt rörde mig.
Man kan inte ens kalla det smisk.
Han bad om ursäkt jättelänge för det, och mår fortfarande dåligt över det.
Jag menar, sju våningar.
Jag undrar om det fanns fler våningar, så att han hade kunnat dö omedelbart.
Inte som...
Kan man dö...? Hur många...? Det beror väl på byggnaden.
Det är så... så... Psykologiskt sett är det så intressant.
Han är en tjuv! Han stal från mig, sin arbetsgivare och Katherine March.
Min fru, min före detta fru alltså, har rätt.
Jag kan verkligen inte måla.
- Kopiorna var usla, jag förstörde dem. - För Guds skull, han ljuger!
Han är ju vänsterhänt, din idiot.
- Han sa att miss March målade dem. - Enligt mitt expertomdöme...
Han sa att han skulle ordna det när han gick från mig vid två...
- Jag gjorde det med ishackan. - Hon sa "Hej, Johnny" innan hon la på.
Han var där. Jag förstår inte att hon skulle ha varit konstnär.
- Jag såg henne aldrig måla. - Det var speciellt med henne.
Hon lät ingen se henne måla.
Lördag morgon: (En massa skit man aldrig skulle göra annars) Aktiviteter.
Jag hade aldrig gissat att du är en man som gillar att få fotmassage.
Det är jag inte. När jag såg det i välkomstpaketet tänkte jag:
"Det vill jag inte ha. Ingen får röra mina fötter. Det känns helt onödigt."
- Varför är du här, då? - För att det kostar 30 dollar.
Att kasta det hade stört mig mer än det här.
- Så du är snål. - Jag är mycket värre än snål.
Jag älskar gratis skit. Särskilt om det är på gränsen till gratis.
Som nagelfilarna och tofflorna på hotellrummet.
- På gränsen... - De vill ju att jag ska ta det.
- Det är meningen. - Tar du skohornen?
- Inte de långa. Bara de korta. - Det är inte på gränsen.
Det är stöld. Du är en tjuv. Tar du schampot, balsamen och duschtvål?
Jag gjorde det förr, men så läckte de ut i min resväska.
- Tvålarna, då? - Inte de små runda inslagna i papper.
Men de större i askar, ja, det gör jag.
Så du är en liten människa med långa fingrar.
Jag fattar inte att trots det Keith gjorde
och trots skammen över att vara här så trånar du ändå efter honom.
Det är för att du är en apa som inte förstår människans svaghet.
Jag förstår att det är en svaghet.
Man slutar inte älska nån bara för att de sårar en.
- Det hjälper. - Kärlek är inte rationell.
Uppenbarligen. Men hur kan du ens gilla Keith?
- Det sa jag aldrig. - Hur kan du älska honom, då?
- Kärlek har inget med "gilla" att göra. - Jo, för friska.
Friska människor är sjuka.
Vill du inte innerst inne önska honom lycka till och gå vidare?
Mest vill jag att han ska hamna i en iskall flod.
Det är ologiskt att vilja att personen man älskar ska dö.
Då har du ingen kvar att älska förutom dig själv, och det är ju obesvarat.
- Jag vill inte att han ska dö. - Bra.
Jag vill att han har ett långt, eländigt liv, innan han dör av ånger.
Det finns sju miljarder människor i världen.
När en av dem beter sig illa gör han dig en stor tjänst.
Han sparar tid åt dig, säger att han inte är värd dig.
Du kan säga: "Bra. Jag går vidare till de sex miljarder niohundranittionio miljoner
niohundranittionio tusen niohundranittionio andra människorna.
Nån av dem kanske har nåt värde."
Är det vad du har gjort, Frank? Lugnt och förnuftigt sållat
genom jordens befolkning i jakt på din själsfrände?
Nej, jag har valt bort det. Så jag kan objektivt kommentera din situation.
Vilken tur jag har.
- Det var länge sen. - Ingen evighet.
- Ni var unga båda två. - Vi visste vad som var rätt och fel.
Jag pratade med bruden igår kväll.
Hon är dummare än en brödrost.
Hon är en idiot och hennes bröst byggdes på ett sjukhus.
Men hon hälsar att hon hoppas att ni kan bli vänner.
Pratade ni om mig?
Inte mycket. Hon har problem med att sätta ihop meningar.
Och hon använder många personliga pronomen, så man vet inte vem hon menar.
- Bra jobbat, Keith. - Men om det hjälper...
...så säger hon att hon inte hotas av dig.
Ja, det hjälper otroligt mycket.
Jag tror i alla fall att hon pratade om dig. Hon sa "hon".
Jag är ganska säker på att hon menade dig.
Varför bryr du dig?
Det gör jag inte.
Jag försöker roa mig och ta mig till imorgon.
Bryr du dig om nånting?
Hur många gånger har du varit kär i ditt liv?
En gång.
Hur var det?
Hur kan man dricka vin klockan elva på morgonen?
Det är en vingård. Har du aldrig delat ut ett pris klockan elva?
Jag känner fortfarande smaken av tandkräm.
- Du hade helt rätt. - Vad sa du?
Destinationsbröllop är förmätna.
"Släpa med din kropp hundratals kilometer för att fira vår lycka."
"Vårt bröllop är så speciellt att det måste vara en enorm olägenhet."
"Det är för viktigt för att firas i nåns jävla hemstad."
"Eller på en dag, så planera in en hel helg."
"Och lägg massor av pengar, långt mer än på presenten."
- Du gillade väl minibarpriserna. - 80 cent per cashewnöt.
Det lustiga är att ingen av dem inser att de lever i en naiv drömvärld.
Tycker du verkligen det?
Jag har tillbringat hela livet med att ducka för splittret från mammas äktenskap.
- Vissa äktenskap håller. - Ja, och vissa har sex fingrar.
- Jag antar att du är singel. - Jag har lärt av mina föräldrar.
Det är en slags evolution.
Du kan inte klandra folk som tror att deras liv blir annorlunda.
Jo, det kan jag. Det är otroligt egoistiskt.
Det kanske hjälper dig att tänka på att hjärtesorg är meningslös.
Hade ni fortfarande varit tillsammans hade du blivit olycklig ändå.
- Det hjälper faktiskt, tack. - Inga problem.
Men tror du inte att det finns nån för alla?
Nästan. Jag tror att det finns ingen för nån.
Jag önskar att din mamma och Howards likvän var med.
De kunde ju försöka rycka loss varandras katetrar.
- Har du pratat med likvännen? - En kort stund.
Hon är tråkig och behöver en ordentlig hårborttagning.
- Hon kanske är rik. - Det hoppas jag verkligen.
På henne! På henne!
Tror du att det kan vara en krycka att skylla allt på din mamma och din pappa?
När blev kryckor dåliga? De behövs vid brutna ben.
Då vore det idiotiskt att inte ha en krycka.
Ja, men brutna ben läker. Har du inte ett ansvar gentemot dig själv
att slänga bort kryckorna och möta nya utmaningar?
Om förälder-barn-bandet har gått av är det mer sannolikt att du är sociopat
än att du är välanpassad.
Jag ser det som en seger att min trädgård inte är full av grunda gravar.
Dessutom, vem är du att säga det?
Ett brustet hjärta som ditt borde vara en enkel match att komma över.
Men det är det inte.
Jag är hellre stark och förstörd än svag och förstörd.
Jag är inte svag. Jag är bara hoppfull.
Det är samma sak.
Lördag kväll: (Precis vad världen behöver, ännu ett jävla) bröllop (i solnedgången)
Hur kan man inte lägga ut en gång för den här skiten?
Det stod i välkomstpaketet.
- Vilken jävla stämningsrisk. - Ja, stäm Keith igen, du.
- Kan inte bilen köra upp oss? - Vi ska gå 30 meter.
- Mina klackar klarar inte det. - Ta av dem på vägen, då.
- Jag fick precis en fotmassage. - Än sen?
Jag går inte på bröllopet med smutsiga fötter.
Du kan tvätta dem i vindruvstvätten.
- Kan inte du bära mig, snälla? - Va?
- Tänk att jag ens måste fråga. - Va?
- Det är 30 meter. - Hur mycket väger du?
- Frank. - Jag vill inte gå under.
Om det händer kan du sätta ner mig.
- Du har hög specifik vikt. - Ja, jag har kompakt benstomme.
Verkligen en vilseledande tyngd.
Det här är det långsammaste jag har blivit buren.
- Kan du inte vara tyst? - Ställ ner mig vid toppen.
- Då ser ingen att du har burit mig. - Varför då?
Då kanske Keith blir svartsjuk och ändrar sig.
Keith har glömt att jag är här.
Å, helvete.
Det är 800 grader varmt.
Varför har prästen bomullskostym?
För att han inte är präst, han är Keiths vän från college. Levy, tror jag.
- Kaplan? - Kaplan, ja.
- Är han sminkad? - Alltid.
- Ofta Nars Radiant Creamy-concealer. - Om jag minns rätt är han bög.
Korrekt term är "feminin amerikan" och han är pansexuell.
- Vad betyder det? - Han dras till alla kön
alla könsidentiteter och sexuella läggningar.
- Lägg av! - Jo då.
- Hur fick han jobbet? - Han kanske låg med båda två?
- Vilket inte var en stor grej. - Vardagsmat.
För han ligger med en man som tror att han är en kvinna.
Eller en heterokvinna som tror att hon är bög.
Varje dag.
- Hermafroditer, då? - Man får tänka efter.
- Får vem som helst förrätta vigsel? - Man behöver ett kreditkort och internet.
- Har du kollat upp det? - Jag har kollat upp allt.
Jag visste var vi skulle köpa hus, var våra barn skulle födas
och var de skulle gå i skolan. Jag visste var vi skulle begravas.
Blir man präst i nån slags onlinekyrka?
- Nej, man kan bara förrätta vigslar. - Inte dop?
- Nej. - Begravningar? Bar mitzvor?
- Bara bröllop. - Hur många troende har han?
- Inga troende, inga problem. - Tror kyrkan att det finns en himmel?
Det finns ingen kyrka.
Varför skull man välja mamma som brudtärna?
Det är som att ha Döden med sig när man gör skiktröntgen.
Om jag fick en slant för varje gång hon sa: "Jag är ingen husa."
- Föddes hon under depressionen? - Hon orsakade den.
- Vet du vem det är synd om? - Dig själv?
- Annes pappa. - Han har ju inte varit gift med mamma.
För att han en gång i tiden var den viktigaste mannen i Annes liv.
VMIAL:en, om du vill.
Bara om jag måste.
Det är farligt för en pappa att överlåta den manteln.
Bara för att han är dansk behöver han inte ligga med sin dotter.
Han har väldigt konkret, genom att odla en hälsosam, kärleksfull relation med henne
och visa henne, dag efter dag och år efter år hur en man ska uppföra sig
förberett henne för äktenskapet.
- Med Keith. - Exakt.
Som ett lamm till slakt. Både hon och hennes pappa har famlat i blindo.
De har bett om problem, de har varit så godtrogna.
Har du hört.
En godtrogen tönt blir myndig varje minut. När Keith visar sig vara en skitstövel
kommer all hennes så väl odlade självförtroende att raseras.
Hennes pappa kommer att ha förlorat en dotter, och var kommer hon att vara?
Här, med resten av oss.
Förut älskade jag den här låten.
- Vill du dansa? - "Förut", sa jag.
Okej.
- Vill du dansa? - Nej, jag hatar att dansa.
Det är idiotiskt och slöseri med tid.
Så upptagen är du inte.
Jag trodde att du ville dansa för att tänka på nåt annat.
Det vill jag inte och det skulle jag inte.
Okej, sa jag.
Ingen av oss vill dansa.
Jag kan inte hjälpa att jag hoppas att Keith sträcker en höftmuskel.
Kan vi gå en sväng?
- Hur är det med skorna? - Bra.
Jag ville inte gå igenom hela korgen, men jag har höga fotvalv, från min mamma.
- Så de är bra? - Ja.
Okej.
Efter mitt trauma med Keith diagnosticerades jag med PTSD.
Rika människors PTSD. Privilegierades PTSD.
- Jag förstår. - Därför hatar folk den rikaste procenten.
- Jag tillhör inte den. - Inte jag heller.
När folk pratar om den rikaste procenten som om det är jag blir jag galen.
Den rikaste procenten är de skitstövlar som styr företagen
som jag åtalar och du ger priser åt.
De rikaste tio-tjugo procenten. Strunt samma.
De som inte behöver oroa sig för grundläggande saker som mat, kläder
husrum eller att bli skjuten av polisen.
- Får vi inte ha problem? - Jo, det får vi.
Men ingen är intresserad av dem. Inte ens jag är intresserad.
Vi är trista, triviala, tröttsamma, tondöva narcissister.
- Jag har inte förnekat min narcissism. - Det ser inte bra ut.
- Ingen tittar. - Behåll det för dig själv.
Det gör vi. Och det ligger i vår natur att hitta smärta i alla situationer.
- Hur relativt bra den än är. - Ingen vill ändå höra på den.
Ledsen att min sorts smärta är ute, den är allt jag har.
Det vore så mycket mer intressant om vi hade antastats av präster
eller förlorat ett ben vi fortfarande kunde känna.
Min teori om mig själv är att min kropp
sänder mig ett darwinistiskt budskap, som är:
"Din DNA är inte lämplig att föra vidare, så du borde välja bort det."
Fortsätt med det du gör, då.
- Men jag har så mycket att ge. - Inte direkt.
- Herrejävlar, vad är det där? - Ett bergslejon, tror jag.
- Kan det vara en jaguar? - Jag jobbar inte på zoo.
Den är för stor för en ozelot men för liten för en panter.
- Spelar det nån roll? Det är ett rovdjur. - En puma, kanske?
- Herregud. - Den kommer att ge sig på mig.
- Varför då? - De väljer den minsta i flocken...
- Vi är ju bröllopsgäster. - Du är säker om du springer.
- Spring du, jag stannar och slåss. - Jag springer inte fort, men långt.
- Jag rensar huvudet... - Ja, okej!
- Spring du, jag slåss. - Vad sägs om att båda springer?
- Vi springer inte ifrån en gepard. - Vi är inte i Afrika.
- De finns i Iran också. - De hör oss inte ens skrika.
- Jag hatar de där jävlarna. - Du kommer att förstöra Keiths bröllop.
- Det är sant. - Om vi inte blir liggande här i veckor.
Den kanske tar bitar med sig till sin lya.
- Sista chansen för att springa. - Är du den sista jag får prata med?
- Det kan bli ambulanspersonal. - Men jag kanske är blödarsjuk.
- Kanske? Vet du inte det? - Nej, man kan få sånt som vuxen.
Som vuxenastma. Min vän Susanne har det...
Nu springer vi.
- Det var bra! - Min hals gör ont.
- Men varför springer vi? - Vi vill nog ta oss så långt bort vi kan.
- Det kan vara ett lodjur. - Tänk om jag ströp dig.
Varför måste du sabba en så fin stund?
Helvete! Helvete!
Okej...
Det var faktiskt du som sabbade stunden, inte jag.
Lindsay?
Jag mår bra! För Guds skull!
- Jösses. - Bra.
- Jag tappade andan, bara. - Bra.
Ja, för du hade ingen aning om vad du gjorde.
Det var ett tag sen jag lärde mig sånt i skolan.
Om du trodde att jag hade en hjärnskada skulle du inte ha vänt på mig så där.
- Förlåt. - Ja. Fast du räddade mig faktiskt.
Oss.
Den hade ju gett sig på mig. Varför räddade du mig?
Det gjorde jag inte.
- Varför räddade du mig? - För att jag är en idiot.
- Du kunde ha dött. - Av idioti.
- Säg inte att du är ädel i hemlighet. - Det är jag inte.
Men jag tänkte att du hade rätt. Du verkar ju veta allt i hela jävla världen.
Jag ville inte känna mig skyldig över att inte ha räddat dig.
- Jag fattar. - Jag vill inte se mig själv som självisk.
- Frank... - Så självisk.
Förutom allt annat jag tycker om mig själv.
Jag är helt med dig.
Jag har inte så mycket att leva för.
Ja... Det är ju sant.
Hur som helst, tack.
- Vad fan, Frank? - Förlåt, jag vet inte vad det var.
Inte jag heller. För i helvete!
- Men för fan! - Förlåt.
- Vad är det för fel på dig? - Jag vet inte.
- Vad fan? - Vi kan väl bara... Kom igen.
Kan vi inte bara...
Förlåt mig.
Förlåt, men jag har svårt att hänge mig till positiva aktiviteter.
Ja. Särskilt den här.
Då tänker jag på hur länge sen det var sist, och då vill jag bara dö.
Jag har ganska länge varit säker på att livet är en fasansfull upplevelse.
- Så jag behöver inte sån här förvirring. - Och press.
Om allt suger, så åt helvete med det. Men om det inte gör det kommer pressen.
Vet du hur länge sen det var jag vidrördes med ömhet av en annan människa?
- Utan ömhet, då? - Nästan lika länge.
Jag kan säga att jag inte har känt njutning sen 2006.
Ibland känner jag avsaknad av smärta, vilket nuförtiden känns som njutning.
Eller åtminstone njutningens yngre kusin.
- Jag har inget skydd. - Varför skulle du det?
Varför skulle du ha med dig en kondom idag, vad är oddsen?
- Astronomiska. - Tänk om du blir gravid.
Min livmoder är ogästvänlig.
Det vore oansvarigt att ha sex nu.
Vem bryr sig? Hur mycket värre kan det bli?
- Okej. - Ja?
Okej.
Okej...
- Hur känns det? - Det är bra.
- Tror du bergslejonet dras till doften? - Jag tror att det var en puma.
- Hur känns det nu? - Det känns...
...märkligt, men bekant. Som att sluta banta eller att ta upp rökning igen.
- Nu, då? - Har du några sjukdomar?
Självklart inte. Jag missade alla sexuella revolutioner.
Den första, den efter Tinder, den efter Caitlin Jenner...
Jag också.
Kryp.
- Har du kryp? - Nej, riktiga kryp.
- Där borta. - Det är inte kryp, det är tarantlar.
- De ser ut som kryp. - Nej, och de attackerar inte människor.
- Nu hittar du bara på. - Ja, för glädjen att få sätta på dig.
- Vi får det här överstökat. - Visst!
Mamma sa åt mig att använda två kondomer när jag har sex.
Den andra skulle vara större, som en vindstrut.
Så dumt. Kondomerna skulle ju ha sönder varann.
Det fick jag veta en sommar grensle över en snäll flicka som hette Auden
som inte var osams med nån.
- Hon sprang skrikande från gillestugan. - Naturligtvis hade ni sex där.
Vi hade ett interkomsystem, huvudkontrollen satt i köket.
Mina föräldrar kunde lyssna i alla rum därifrån.
Jag kallade köket "Örnnästet".
När pappa hörde Auden skrika ropade han i högtalaren:
"Vad fan är det som händer där nere?"
Jag berättade vad som hade hänt, det blev en paus, och sen sa mamma:
- "Middagen är klar." - Lagade din mamma mat?
Om det blir ett barn, vad vill du helst ha?
Frågar du det nu?
Jag fördriver tiden.
En pojke.
Mamma sa att det fanns ett sätt att få en pojke.
- Det här blir bra. - När du kommer, skrik: "Oh, boy!"
Kan vi sluta prata om din mamma, tack?
Jag förstår inte varför du skulle vilja ha en pojke, med tanke på
hur dina förhållanden med män har sett ut.
Hämnd?
Herrejävlar, Frank!
Herrejävlar!
Herregud, du ser ut att vilja spy!
- Varför då? Du är väldigt attraktiv. - Inte på grund av det!
- Nej, visst. Ledsen. - Herregud!
- Nej! Nej, nej. - Nej?
Nej, inte "nej". Jag är otroligt negativ, bara.
- Okej. - Jag uttrycker klentrogenhet!
Uppfattat.
Nej!
Nej, nej, nej, nej.
Oh, boy! Oh, boy!
Oh, boy!
- När som helst, grabben. - Kan du vara tyst en stund?
- Visst. Det kommer att bli kallt snart. - Nej, det blir det inte.
Jo, det blir det. Vindtemperaturen ändras fort här i Paso Robles.
- Vet du inget om meteorologi? - Nej.
- Herregud. Kelp. - Hjälp?
Nej, kelp. Det är kelp vid eller nära min vagina.
Nej, det är gräs. Vi ligger i gräs.
Hur skulle det vara bättre? Jag tänker på havet nu.
- Vad? - Jag hade en handväska.
- Vill du ha en drink? - Alla drinkar, rakt ner i svalget.
Vi kan väl öppna minibaren i ditt rum?
Vi kan väl gå till ditt rum och öppna din jävla minibar?
Frank. Vi lever.
Vad har det med nåt att göra?
Danny Boy, flöjterna lockar
Flöjterna lockar...
- Från by till by... - Från by till by...
- Och ned från bergets topp... - Och från...
- Hur kan du texten till den här? - Kom igen.
Sommarn är slut och alla blommor...
- ...dör nu... - Dör nu...
Det är du, det är du Som måste gå och jag bli här
- Va? - Men kom tillbaka...
Men börjar det inte bli lite löjligt?
Den här killen var förbigående ordförande i kommittén...
- Föregående, inte "förbigående". - Jag vet, det är förfärligt.
Allvarligt? Chokladen?
Vi dricker inte utan att äta. Det gör alkoholister.
Chokladen är det dyraste i minibaren förutom...
...vinet.
- Skulle vi ha beställt mat till rummet? - Absolut inte.
Jag pratade med receptionen.
De lägger på leveransavgift, 17 procent i dricks, som om vi vore i Italien.
Jag har alltid undrat varför man får två glas fast man reser ensam.
För att ett vore för sorgligt.
- Skål för... vad då? - Lägg av.
Det är inte haschisch.
- Jag har inget under min pyjamas. - Nej, den är ju så lockande.
Jag trodde inte att jag skulle vara intim i helgen. Eller nån annan helg.
- Stålmannen kan inte se genom den. - Så du har försökt.
Folk har tornerat i tunnare kläder.
- Frank. - Närvarande.
När du sa att jag var attraktiv, vad menade du då?
Vad jag menade? Du är attraktiv. Du är fysiskt tilltalande.
Kan du vara mer specifik?
Dina ansiktsdrag är fördelade enligt det gyllene snittet.
Va?
Roten ur fem genom två plus ett. Det gyllene snittet.
- Kan du se det? - Det är en uppskattning.
Och du har Afrodites veck.
Vad är Afrodites veck?
Det är namnet på hur vackra kvinnors kinder veckar sig när de ler.
Det är ett lätt veck som börjar vid kindbenet
går neråt i en lätt böjd diagonal och riktar ögat mot munnen.
Det är estetiskt kittlande.
Jag har aldrig hört termen Afrodites veck.
Jag myntade det.
Då finns det inte på riktigt. Då är det, och du, bara skitsnack.
Jag hittade ingen term för det. Jag myntade det, nu är det etablerat.
Skitsnack.
Det finns ett 90-procentigt samband mellan vackra kvinnor och Afrodites veck.
Vecken finns hos alla raser och etniciteter.
Vad kan du säga mer om mig?
Tja...
Du är smal, men inte så smal att du har en problemfylld relation till mat.
- Det där kan du bli stämd för. - Rapportera mig, då.
Dina kurvor är sexiga, men inte vulgära.
Allt är proportionerligt. Fast, men inte överdrivet.
Vilket jag alltid har ansett trevligt.
Dina armar vittnar om fysisk form och idrottande, men inget sapfiskt.
Och dina vrister försäkrar att du får behålla dina former upp i åldern.
Det är vidrigt hur män ser på kvinnor.
Kort sagt: Du är vacker, behaglig och elegant.
Och du klär dig inte så uppenbart sexigt.
Du förstår att klä sig sexigt är motsatsen till att vara sexig.
Den informationen bör förtjänas, inte ges bort gratis
till vem som helst som passerar förbi.
- Om vi levde år 1732. - Jag ger dig en komplimang.
- Du kallar mig pryd. - Du har valt den smala vägen.
Till och med idag, när alla visar upp allt, väljer du att bevara mystiken.
Ja, pyjamasen är ett steg för långt, men jag uppskattar tanken.
- Vill du höra om dig själv? - Nej.
Jo, det vill du.
Du är väldigt stilig. Du har kraftfulla ögon.
Ditt hår blir aldrig ett problem.
Dina mungipor går ihop med men korsar inte de vertikala linjerna som går till ögonen.
I profil sticker din haka ut lika mycket som din underläpp, det är idealt.
Kroppsligen känns du stark och stadig, smidig men inte gänglig.
Klädmässigt får du höga betyg. Du stoppar in skjortan för du vet
att skjortsnibbar ser fånigt ut.
Du bär byxorna lågt och har snygga skor.
Och du har en vacker penis.
Har jag?
Kom igen, Frank. Det måste folk ha sagt till dig i hela ditt liv.
- Nej. - Den är väldigt fin.
Den är rak, och det är svårt att tro hur utbrett det problemet är.
Den har också en behagfull form.
Den är inte så stor att den nånsin kan orsaka problem
men tillräckligt stor för att aldrig bli hånad för den.
Du har en väldigt bra storlek.
Menar du att Keiths penis inte är rak?
Tänk att vi kunde ha levt hela helgen utan att säga det här till varann.
- "Behagfull form"? - Jajamän.
Folk är löjliga. Och patetiska.
Vi är djur, helt enkelt.
Vi vill tro att det finns nån högre, kosmisk mening med kärlek.
Men vi dras till, och fattar beslut enligt, former vi tycker är vackra.
Och färger, strukturer, dofter, smaker och rumsliga relationer.
Det är så dumt.
Det här var rätt gott.
När jag tänker på hur folk ser ut när de kysser varann, eller har sex...
- ...vill jag kräkas. - Du kräktes nästan.
Det finns inget vackert eller översinnligt med att vara människa.
Det är bara ett smutsigt jobb av en vidrig art som försöker överleva.
Om du har sett en annan person äta, eller sett dig i spegeln när du skitit
eller gått genom South Coast Plaza...
...vet du vad jag pratar om.
Jag tittade när vi knullade, och jag tror att det såg ganska bra ut.
Pappa trodde att han hade en bra golfsving.
Vänta.
- Gör en lusttuggning. - Ursäkta mig?
Det är så man tuggar när man verkligen njuter av nåt som man inte äter så ofta.
Så här.
- Är det här en grej? - Jag myntade det.
Och du skäms inte?
Kom igen, försök bara.
- Kan man lustsvälja? - Ja.
- Kan vi lustsvälja nu? - Visst.
Jag minns första gången jag såg dig.
Det var en njuroperation. Du ersatte dr Sumner på ett akutfall.
Med hättan och masken på dig kunde jag bara se dina ögon.
Jag minns att jag tänkte...
... "tack gode Gud."
Mer hade blivit för mycket för mig.
Sluta tänka på att ligga med varann. Börja rädda patienterna på sjukhuset!
- Er patient har en orm i urinröret! - Ni borde bli av med legitimationen!
Jag vill inte bli återupplivad när det är dags för mig.
Jag vill bli återupplivad.
Jag vill bli intuberad, återupplivad och förlängd.
De får chocka mig och injicera den där långa nålen i hjärtat, allt som krävs.
- Tänk om hoppet är ute? - Det är det redan.
Tänk om du bara är en börda för din familj och därmed hela sjukvården?
Det skiter jag i. De ska hålla döden på avstånd.
Jag skiter i om det finns rovor med starkare hjärnvågor.
- Men du hatar ju livet? - Det gör jag.
Men jag ska vara död länge, så jag har inte bråttom.
- Vill du ha barn? - Jag ligger hellre död i ett dike.
Varför skulle jag göra så mot de stackarna?
Av samma skäl som du vill bli återupplivad.
Att vara, hur illa det än må vara, är bättre än att inte vara.
Det här är en hemsk plats att vara på.
- Centrala Kalifornien, eller hela grejen? - Jag lever redan, jag vet saker.
Men ofödda barn vet inget och bör skyddas från vissa saker.
- Som att leva. - Det är helt ologiskt.
Att jag skulle leva var min mammas val. Har du hört nåt mer själviskt?
- Bara jag inte är gravid. - Jag säger bara det.
- Varför lämnade din pappa din mamma? - För att han kunde röra sig.
Och varför behöll hon båda sina exmakars efternamn?
För att det låter aristokratiskt. Och så får hon all sin post.
Vad är det största hindret för en varm relation mellan dig och din halvbror?
Han är en skithög. Varför frågar du det här?
Jag utvärderar väl dina kvalifikationer som fortsatt kärleksintresse.
Jag förespråkar inte det. Du är en känslomässig krympling, som jag.
Jag har inga kvalifikationer som fortsatt kärleksintresse. Det har inte du heller.
Kärleksintresse är för starkt. Ömhetsintresse.
- Toleransintresse. - Det här fortsätter inte.
- Bestämde du det på egen hand? - För bådas skull.
- Har jag inget att säga till om? - Nej, du har uselt omdöme.
Vänta lite... Men jag...
Jag tänker äntligen klart, tack vare dig.
Jag har inte tänkt på Keith sen bergslejonet.
Så du erkänner att det var ett bergslejon?
Vet du hur stort det här är för mig?
Stämmer det är bergslejonet och jag glada över att ha varit till hjälp.
Men uppenbarligen går ingen god gärning ostraffad.
- Jag tror att jag har fått avslut. - Det tror jag inte, och det borde inte du.
- Men du vill det. - Man går inte från kärlek till kärlek.
- Tolerans. - Folk gör misstag.
Jag gör ändå bara misstag. Det här vore i alla fall kul.
- Har du kul nu? - Ja!
Vi grälar lite, men det finns hopp.
Det här är ett mellanspel. En helg.
En kort tidslucka när vi kan smaka på intimitet
som om det vore ett smakprov på salami på Trader Joe's.
Varför inte? Du är i affären, har inte ätit frukost och den är god.
Och det blir inga salamirester.
När ingen tittar släpper du tandpetaren på golvet, bara.
Fasen, är du en av... Gör du så?
Det finns inga soptunnor och det är ohygieniskt att lägga tillbaka den.
Okej, jag... Jag är djävulens advokat, här.
Kanske... Tänk dig om...
Tänk om det är mer. Tänk om det finns nåt bakom tanken på ett destinationsbröllop?
Tänk om vi har tänkt på det här från fel håll?
Tänk om...
Jag vet... Men tänk om vår verkliga destination var varann?
Tänk om du aldrig säger så igen?
Tänk om lycka är... smittsamt?
Varför skulle man bli lycklig för att man träffar nån?
För att jag en gång i tiden träffade en person och blev lycklig.
- Trodde jag. - Jag skulle oroas om min livsfilosofi...
- ...började med "en gång i tiden". - Jag uppfostrades av optimister.
- Såg du inte din egen förlovning? - Hur skulle jag kunna det?
- Vad är det för fel på dig? - Inget, ibland struntar jag i ironi.
Du är körd.
Vi kanske har räddat varann. Har du tänkt på det på det viset?
Nej, och det borde inte du heller.
Jag undrar hur många som har träffats på bröllop och sen...
- 32. - Varför inte förlänga tidsluckan?
En bra dag här, en bra dag där, Det blir ett gäng bra dagar, bara.
- När landar vårt plan imorgon kväll? - Vid halv åtta, tror jag.
Då förlänger vi den till imorgon klockan halv åtta.
Det är ingen mening att göra det om du inte tänker vara öppen för möjligheten.
Varför behöver folk framtiden som morot?
För att vi gör det! Anknytning är värdefullt!
Därför är det omoraliskt att...
...behandla varann som frivoliteter, även om det är vad vi i slutändan är.
Det är precis det vi blir. Varaktighet är en myt, en illusion.
Jag pratade inte om varaktighet, utan om en...
...något längre kortvarighet.
- Vad är poängen? - Det förklarade jag precis.
När det är över är man tillbaka på noll igen.
Jag tänker inte ha ett öppet sinne.
Håll det öppet för möjligheten att hålla det öppet, då.
Nej.
Säger du det? Jäklar, det är...
Jag är nästan... Vet du vad?
Om du varken kan eller vill så varken kan eller vill du.
- Det är min filt. - "Det är min filt."
Du kanske ska skaka ut chipssmulorna.
- Vill du gå, så säg det. - Jag vill gå.
- Säg det igen. - Du grälar som ett barn.
- Du äter som en tvättbjörn. - Du gör bort dig.
Vad sägs om att jag är öppen för möjligheten att vara öppen
för möjligheten att ha ett öppet sinne?
Det var ett meta-steg för långt bort.
Kom igen. Hoppa in i sängen igen.
Vi tar reda på vem njurkirurgen ligger med.
Visst.
Men bara fram till nästa reklampaus, och utan sexrepris.
Och bara för att jag vill veta vem njurkirurgen ligger med.
Okej.
När jag ser på dig...
...ser jag inte smittkoppor.
- Och man säger "re-pris". - "Repris."
- "Re-pris." - "Repris."
Jösses, är det kristallnatten?
Det är städerskan. Hon kommer inte att få bra omdöme.
Mas retardos!
Agua para la planta, por favor?
Du kanske inte ska vara här inne.
- Det här är mitt rum. - Då ska jag inte vara här.
Okej.
- Hur hamnade jag här? - Du gjorde dåliga livsval.
Nej, så här. Till hälften utanför sängen.
- Varför blöder jag näsblod? - Jag tror att jag har en ryggmärgsskada.
- Känner du dig gravid? - Det vet jag inte.
- Vad säger din magkänsla? - Det den alltid säger:
"Lyssna inte på mig."
- Men om du lyssnade på den? - Jag känner mig inte annorlunda.
Bra.
Varför är det bra? Varför vill du att jag ska bevara min nuvarande situation?
Du får göra vad du vill med din. Jag tänkte på min situation.
- Som ju är så underbar. - Vi borde inte ha sovit ihop.
- Jag fick ju inte gå. - Vi kunde ju inte bli osams.
Du bor ju här. Det hade blivit väldigt pinsamt.
Till skillnad från det här.
Vi försökte ju. Det gjorde vi.
Men nånstans har man inte tillräckligt med optimism kvar
för att upprätthålla en sån här sak.
Båda tjatar vidare, det är lönlöst.
Det är viktigt att vi inser det för att undvika all olägenhet.
- Uppdrag slutfört. - Bra.
Har du allt?
Ja... Jag tror att...
- Jag... - Kan vi hänga på hej då-brunchen?
Vem ska jag annars hänga med? Fast jag kunde ju hänga mig själv.
Jag ska köra upp några näsdukar i näsborrarna och ta en dusch.
Det låter som ett hej då, tycker jag.
Vad tror du, är det dags att åka till flygplatsen?
- Det är väldigt nära. - Om en kvart.
- Vårt flyg går om... - Fem timmar.
- Det kan vara trafik. - Varför chansa?
Vi borde säga hej då till alla.
Hej då.
- Vill du ha din hej då-present? - Hej då är min present. Du kan ta min.
Vem fan var San Luis Obispo, och vad gjorde han för att bli helgon?
Biskop i Toulouse på 1200-talet.
Tjänade de fattiga, lämnade kyrkan och dog av... tyfus.
- Är det allt som krävs? - Det fanns i välkomstpaketet.
- Han lämnade ju kyrkan. - Och varför ta en fransk biskop här?
Och vad hände med stadsplaneringen? Gav de bara upp efter ett tag?
Om jag mot förmodan skulle ordna bröllop skulle ingen behöva resa till det.
Jag tror inte att du behöver oroa dig för det.
För att du är en hygglig person.
- Inte för att du inte gifter dig. - Kom igen.
Varför lever vi, Frank?
Herrejävlar.
Jag är allvarlig.
Arbetet vi gör är inte meningsfullt i det stora hela.
Alla anknytningar vi gör faller sönder.
Allt vi bygger brinner ner.
Mening är en myt, som du sa. Så varför lever vi?
Jag njöt så av tystnaden.
Det måste vara så att myten inte är en myt för alla.
Det är en myt för de där två. Titta på dem.
- De skulle hellre brinna upp än ligga. - Det vet du inte.
Jo, det gör jag.
Det är möjligt att det i myten
finns ett korn av sanning, och man måste tro på det kornet, av hela sitt hjärta
vad som än händer, trots rationella argument.
För om du inte gör det avslöjar myten att den är en myt
och meningslöshet blir en självuppfyllande profetia.
Jag försöker, men kan inte förlika mig med vin med skruvkork.
Man måste också uppmuntra andra att tro på myten.
För om de tror kan de göra allt. De kan skratta, gråta
hoppas, rösta, gifta sig.
Men om de inte gör det kan de ingenting, egentligen.
Förutom att se till att de är så ytligt lyckliga och bekväma som möjligt.
Vilken bara är fåfänga, om vi ska vara ärliga.
För mig kommer vin med skruvkork alltid att kännas billigt.
Tänk om vi blir förälskade?
Missförstå mig inte. Jag älskar inte kork.
På en vägg eller i en klack? Löjligt.
Men för vin uttrycker det en slags nödvändig elegans.
- Tänk om kärleken kommer till alla? - Var inte löjlig.
Tänk om ingen är immun, inte ens vi?
Sluta.
Det vore försumligt att inte omfamna ett sånt mirakel.
Det som hände mellan oss var inget mirakel. Ett debacle, snarare.
- Menade du det? - Kom igen!
Är det inte mirakulöst att såna som vi lyckades forma nån slags koppling?
Jag tycker att det var debaculöst.
Det var ett mirakel. Vi var tvungna att sitta bredvid varann.
Det krävde anslutande rum och en nära-döden-upplevelse.
- Vad mer vill du ha? En brinnande buske? - Ta inte upp det här igen.
Vi diskuterade det här. Vi hade ju kommit överens.
Om mindre än en timme skiljs vi som vänner.
Okej, men djupt där inne, i din trasiga, eländiga själ
vill du inte ha nåt som är rent och på sitt eget groteska vis, vackert?
Nej.
Vill du inte i hemlighet ha ett romantiskt liv
som bekräftar dina förhoppningar och inte din cynism?
Nej.
Vill du inte tro på att såna här saker faktiskt händer?
Nej. Jag är förtjust i min cynism. Den är väldigt bekväm.
- Som en varm filt av din egen skit. - Ja.
Jag trivs väldigt bra och är varm under min egna jävla filt av skit.
- Men tänk om vi blir förälskade. - Herregud.
Tänk om det är så här det här.
- Det skulle sluta i katastrof. - Eller inte.
- Det skulle det. - Jag vet.
Bra.
- Men... - Sluta.
Sluta.
- Det är inte roligt, skratta inte. - Jag skrattar av ömhet.
Det gör man inte. Man skrattar åt andra av förakt.
- Jag skrattar för att det är gulligt. - Är det?
- Ja, det är det. Men jag ska sluta. - Tack.
- Frank? - Ja?
Har du ingen instinkt om mig?
Nej.
Jag tror att du har det.
- Du sa ju att du inte litar på magkänslan. - Det är sant.
Den har varit en lögnaktig subba länge, men jag kan ge henne en chans till.
Hur mycket skit vill du ha på huvudet innan du börjar bära hatt?
Man dör inte av att hoppa från källarfönstret.
Jo, man kan slå huvudet i ett rör.
Du kommer att önska att du omfamnade miraklet, Frank. Det kommer du.
Hur är det med byxorna, John Wayne Bobbitt?
Kladdigt.
Vi ska nog inte byta telefonnummer.
- Det är ingen idé. - Jag sa precis det.
Det var trevligt att träffas.
Det var trevligt att träffa dig också.
Jag vet vad du tänker säga. "Det är inte du, det är jag."
Nej, det är du.
- Det är jag. - Ja, jag vet...
- Det är du. - Ja...
Men jag gillade bugningen.
Varför träffades inte vi för sju år sen, Frank?
Ren tur, antar jag.
14 Catalina Drive, Newport Beach, tack.
Vad gör du? Ge honom inte hela adressen, du vet inte vem föraren är.
- Tack för att du bryr dig. - Jag hade sagt det till vem som helst.
Vi hindrar kön, Frank. Det finns andra människor i världen.
Gör det?
Har du en vissla?
Översättning: Tilda Appelberg